_____________ " S E N K E "
"Oko nas su svi ti gladni ljudi" Branimir Džoni Štulić, "U noć"
I?
- Čekaj malo. - Čekam te 100 godina, bre Laki. Život u čekanju će da mi prođe.
- Ti si doktor, stručnjak. Odličan. Daj bar malo respekta za sebe. - E, dobro...
Dobro! Dobro!
- Hoću vode... - Sine, jel' te tata probudio?
Arone, sine, šta ti je? Dođi...
Evo, sine, odmah... odmah će tata.
- Vidiš li šta radiš detetu? - Aman, dosta... molim te!
Drži, drži... 'Ajde da zapališ mami cigaretu... Drži...
POSLE GODINU DANA
- Arone, gde si bio, dušo? Šta radiš? Bio si sa dedom na terasi? - Da.
- Šta deda radi na terasi? Čita novine? - Da.
Super!
Laki! Laki, sine!
Lazare!
Tata, hoću i ja da se brijem.
Ko me to zeza? Ko me zeza? Ko me zeza? Jesi li jeo danas? Jesi li? 'Oćeš da se briješ?
Evo ti sine brade.
Sada si k'o deda Mraz. Čekaj da vidim gde je... Gde je brijač za decu?
Evo ga brijač za decu. Beič, brič, brič, brič...
'Ajde majstore, na zdravlje ti brijanje.
- Tata, molim te, slikaj me, molim te. - Hoćeš da te snimam sine? Dobro.
Danas razgovaramo sa Aronom Perkovim. Šta imate da izjavite?
Tata ima kitu, tata ima kitu...
Sin lep na oca.
- Da se javiš čim stigneš. Jasno? - U redu, u redu...
- Nemoj ti meni "u redu", nemoj... - Dobro, mama.
- Pamet u glavu, sine. - Ćao, tata. - Podesi erkondišn na 23 stepena. Jasno?
- Tata, ništa mi nikada ne kupiš. - Ja ti kupujem. Baba ti ne kupuje.
- Dođi dedi, deda će da ti kupi. - Ćao. Do viđenja, sine.
- Kutiju odnesi kod mene u kancelariju. - Dobro. - 'Ajde, baj...
Od sutra, ponovo na posao, g-dine Lazar.
- Jedva čekam. - I šta ćete da radite?
- Cela godina mi prolete. - Dobar posao imate, g-dine Lazar.
Ne može, ne može svako da bude doktor specijalizant. To je takav talenat!
Pa, ja... želim da budem ekspert za vodu.
Čudan posao... Cela voda na zemlji je bila puna života. Uginulo je zaista mnogo.
- Meduze, oktopodi... - More, kakvu sreću imate g. Lazar. Takav sudar...!
Sreću? Boli me glava, zaboravljam... Četiri dana bio sam u komi. Klinički mrtav.
G. Lazar... sačuvao te Gospod.
Dobro je da sam živ.
Ne znam šta da radim sa njim.
Zahvaljujem za pomoć.
Nije mali.
- Nije ga trebalo pustiti samog. - Snaćiće se. Kući je otišao.
- Još nije izlečen. - Prođe cela godine. Pusti ga da diše malo.
Gordana i mali otićiće u sredu.
Skinula sam šminku.
Gasi svetlo.
Daj, Blagojče, stani.
Šta ima, g. Lazar?
Zadušnice, g. Lazar. Svetac je danas.
Ako imate nekog da je umro... to je za njihovu dušu.
'Ajd, nazdravlje za njihovu dušu.
Bogorodica je izmolila deda Gospoda da im pusti duše. O rek'o: "Dobro, idi pusti im duše..."
"... da izlaze, da se šetaju, od uskrsa do zadušnica."
- Da, da, ali... - 'Ajde, 'ajde, laka im zemlja.
Da, vraćaju se mrtvi, kaže crkva, na ovaj naš zemaljski svet.
E, sada dođe vreme da se vrate nazad u grobove, u drugi, njihov svet.
A na drugom svetu nemaština. Ni za jelo nema. Gladni, žedni...
Zato živi, donose za bliske na grob. Da pomognu da pre odu, a i da ih namame, da se vrate.
Ima i da se jede i da se pije. Znate kakav je naš narod. Gde ima za mrtve, ima i za žive.
Tako stari kaži.
- Dobro, je, dobro je... - Ne, ne, ne, ja ću da nosim. - Ma, Mihajlo, mogu ja...
- Ma ne, vi ste još rekovalescent. - Dobro je, Blagojče.
- Ama, gđa Vera mi izričito naredila. - Skloni se, skloni se... Ajde...
Ček, ček, ček, ček... zaboravih.
Gđa Vera reče da se i ovo uzme... na po'so da jo odnesete.
'Ajde... 'ajde, prijatno.
Predmet ANATOMIJA, Lokacija: GLUVOVO SELO, 1973. Subjekt: NEPOZNAT
Kako je?
"Jeres nosiš... cela istina tebi."
Danas se prema predviđanju meteorologa, u popodnevnim časovima...
... očekuje se razvoj sunčanog vremena, sa povremenom oblačnošću...
... i predviđa se da će živa u termometru skočiti do 41 stepena.
Borče? Ko je Borče?
- Ja, sam, ja sam... - 'Ajde.
Sestro, u 5:30 sam sela na autobus i taksi, prva da budem. Svi uskačete preko reda.
Ako, ako... boli tebe.
I dobro, na šta ovo liči? Na šta?
Čim uzmem da jebem... najebem...
Laki...
- Koma? - Koma, nego. Dođi uveče, zakazao sam sa dve cice.
- Lele, lele, lele... boleće... - Dosta more! - Misliš da samo tebe boli?
Guze, sise... Našminkane, doterane sređene za merak. Pun pansion, prijatelju.
- K'o njujorški travestiti? - Alo, sredi se, vrati se među žive. Hello, you're not clinically dead anymore!
Još si u kliničku smrti, misliš? Rekoh ti, ostavi tu tvoju baba-rogu. Snaćiće se ona.
- Ja sam oženjen, čoveče. - Da, da, da, a ja sam Kobi Brjant.
- Šta je to?
Šta je?
- Šta, "šta je"? Predozirana, eto. - Heroin? - Molim...? - Hors, a?
Šta je?
Ništa.. slošilo joj se.
Pala je, čoveče.
Da ne umre, bre?
- Jel' se bodeš? - Ne, bre...
Ako umre, majka će da me ubije.
"Jeres na tebe." Jel', jel'... jel' mlati praznu slamu? Baba mlati praznu slamu.
Ti si nova čistačica?
Od kada radite ovde?
"Jeres nosiš... cela istina tebi."
Šta znači to, kevo?
- "Jeres na tebi"? - "Jeres na tebi, jeres nosiš... cela istina tebi."
Sinko, slušaj me šta ti zborim... u Gluvovo da me vratiš.
Odakle si ti, kevo?
Nije ti vruće?
Da nisi gladna?
'Ajde, dođi. Dođi, kevo.
Čekaj...
Kevo... kevo?
Kevo?
- Izvinjavam se... Profesor Kokale? - Kabinet do mene.
Izvinite... profesor Kokale?
Izvinite!
Izvinjavam.
- Još nešto? - Da... Profesora Kokala?
- Kakva slučajnost, i ja sam Kokale. Ninka Kokale. - Nisam ja Kokale. Ja sam Lazar...
- Lazar Perkov. - Jaka stvar.
Ne, izvinite...
U stvari... imam jedan prevod... treba mi pomoć... jedan dijalekt...
A gde je profesor Kokale?
Na seminaru.
Ja sam mu asistent.
I žena.
Najpre asistent, pa žena... ako vas baš interesuje.
Trebam iskusne muškarce.
Da pogledam.
Šta?
Za prevod. Trebate pomoć?
Trebam.
Hoćete samo broj da mi date?
"Šta to znači, kevo?" "... sa Aron Perkovim. Šta imate da kažete?"
"Tata ima kitu, tata ima kitu, tata ima kitu..."
- Zvuči kao skopski dijalekt. - Ne, ne, izvinite... baba treba, snimio sam babu.
- Ništa, nema veze... Hvala. - Čekajte, čekajte... Lazare Perkov. čekajte.
Sedite, recite šta imate.
Neka baba... čudno priča na tom nekom dijalektu...
... i plače, mnogo je stara. Pokušala je nešto da mi kaže...
... pominje majčino selo... sa nekakvim vukom, pred mojom zgradom. - Vukom?
- Da nije bila i žirafa? - Ne beše žirafa...
... samo vuk. - Je li te uplašila?
Da se vraćate kući, zaključan stan, neko vam sedi na kauču, govori čudan jezik, plače...
... ne bi hteli da saznate šta vam govori, a?
- Profesor, gde je? - Na seminaru !!
- Prevod, za šta vam treba? - Za šta, ne tiče vas se.
- Kada smo grubi sa starim ljudima, nečista nam je savest. - Nemam ja nečistu savest.
Svi je imaju.
- Ja, ne. - Vi sve znate.
Pa, da. Baba mi govorila da sve znam, samo ne znam kada ću da umrem.
- Šta bi? - Šteta što ga ne snimiste... dijalekt.
- Snimio sam ga... - Prijatan vam dan.
- Dobro... - Zdravo. - Zdravo. - Dobro, ma dobro, ma dobro, ma dobro...
- Gde si, Laze? - Evo me. - Sestra Dunjo, sve koji su na štakama, hoću da vidim ovde.
- Majka ti se vratila? - Ne, još nije.
Kuče je izjelo. Prokleta kučka, nek truli u paklu!
- Šta mu je? - Sestra mu je policajac. Ostavila revolver na natkasni, on ga uz'o...
... igralo se dete... i da ga stavi u džep, on opalio.
- Boli... - Nemoj, bre... ode ruka. Da ne bude posle da ti ne rekosmo, OK?
- Halo? - Halo, sunce...
- Zlato, šta radiš? - Šta da radim? Evo me na plaži.
- A ti? Odakle se javljaš? - Sa posla. Ne znam gde mi je mobilni.
Majka ti je otišla jutros.
Mnogo je toplo, ne mogu da spavam. Celo vreme glava me boli. Stalno, poludeću.
Znaš i sam, zlato. Zbog sudara je. Tvoja majka reče, biće ti bolje.
- Nemaju morske plodove. - A mališa? - Super je. Jede, ceo dan iz vode ne izlazi...
... k'o žaba. Sav je na tebe.
Sladak na tatu.
Jedva čekam da vas vidim. Ima da vam donesem u sredu ogromni sladoled.
Dušice, grad ključa... Mi ćemo da ostanemo još jednu nedelju.
Ovde mu je dobro zbog astme.
- Daj mi ga malo. - Arone! Dođi zlatao, tata hoće da te čuje! - Neću!
- Dođi zlato, tata te traži. - Neću, neću, neću...
- Neću !! - Ni ja ne bih.
Neću, neću, neću...
Sunce, poznaje li ti majka profesora Kokala... sa filološkog?
Kokala? On je očev rođak. Zašto?
Jurim ga za neki prevod, što sam našao.
- A ženu, jel' mu znaš? - Ženu? Šta će ti njegova žena?
- Ništa... onako. Ne znam je. - A kakav prevod?
Dijalekt...
Neka baba mi upala u kuću... neka skitnica.
Kući? Kod nas? Kakva skitnica? Kako to "upala"? Provalila?
- Neka baba. - Moj nakit, tu je? Zvao si policiju?
- Izbacio sam je. - A nakit, tu li je?
- Da, da, tu je, tu je... - Kako je upala? Jel' ukrala nešto?
Neznam... Ne, ništa ne nedostaje.
Plače bre, sunce. Suze joj teku, a glas ne pušta.
Kad me krivim prstima uhvati za obraz, usrah se od straha.
- Bio si u policiji? - Nestala baba. - Javi se Zdravku u policijsku stanicu.
- Nema potrebe, zlato. Stan je netaknut. - Javi se odmah. Ko zna kako je provalila, može opet.
Sačuvaj Bože... šta se sve dešava.
Ne, ne, ne, ne brinite, posao je završen u celosti... Da... da, da.
Sedi... Ne, ne, ne, ne sekirajte se, molim vas. Pa nije samo jedna apoteka...
Da. Vidite... nije za preko telefona.
Ne, ne, ne... uopšte se ne sekirajte. Posao će biti završen u celosti.
Znači, da sačekamo preokret. Do viđenja. Pozdrav vama. Prijatno.
- Jeo si? - Ješću. - A mogli bi do vodenice? - Ješću.
- A ti... lekovi na prazan stomak, ne smeju da se uzimaju, da znaš. - Mama, ješću!
- Direktorka? - Uđi, uđi...
- Ovo vam je pozdrav od Trendafilova. - A ko je Trendafilov?
Pa znate, onaj pacijent sa kardio...
Zahvaljujem.
- Šta je to? - Bombonjera. Nosi je kući.
Šta je ovo?
Koje? Ah, to ti je novi parket.
Mama...
Uzmi, uzmi, 'ajde...
Mama...
- I šta beše sa onim? - Kojim, mama? - Ko je provalio u stan?
Ko ti je rekao? Gordana?
Mama, to je sređeno. Baba, čistačica...
... ušla slučajno u stan. Očistila ga... glanc.
Htela je nešto da jede. Dementna, plače...
- Možda je trebalo da joj platim. - Da joj platiš?
Kako da ne. Kao da parice na drveću rastu! E, sinko, živog me pojede.
Šta je ovo?
- Mama, ne idem u školu. - Ne znaš, a? E tako je, kad sve dobijaš na gotovo.
- Malo je, ali liči na fibulu. - Fibula je ili ne? - Možda je od bebe.
- A koliko je okoštalih centara? - Tri. Mama, dosta!
A kada započinje okoštavanje na tom ekstremitetu?
Plastika ne okoštava, zar ne? Studirao si plastiku, i sve si dobio na poslužavniku.
A ko je meni pomogao?
Sama sam otkopavala koske.
- Čekaj mama da ti pomognem. - Sopstvenim radom sam ih obelela. "Biljana platno beleše."
Sisate na plastične cucle, učite na plastičnim kostima, sada imate i plastične sise.
Laki sine, ceo život se uči. Samo nemoj da budeš kao tvoje kolege.
Da! Da..
Oh, g. Ministre, oprostite...
Smatrajte da je posao u celosti završen. Da.
'Ajde bre, sunce...
Stegnite...
Koliko god možeš.
- Toliko. - Ovako, možete li ovako? 'Ajde...
- Ne mogu to? - Ništa ti nije. Poslaćemo te u banju. Ne brini.
Ne sećaš se, jel' da? Mene?
- Bila si juče? Preključe? - Laki, Izabela. Kućna pomoćnica.
Bela, Bela, Izabela... Bela...
Kada se rodio Aron.
- Izvini, Bela. - Ništa, Laki... Mene drugi ne pamte. Takvo mi je lice.
Napolje! Vidite da sam zauzet?
- Rekoh, samo broj da mi date. - Ah, mobilni! Tu je bio.
- E, pa lepo... - Čekajte. - Čekam.
Gotova si, 'ajde... U banju.
- Niko nije zvao? - Ne.
Majka, žena... majka, žena...
- A sa prevodom, šta si uradio? Sa babaom? - Nema veze. Sigurno je htela pare.
- I... dao si joj. - Kako da ne... Ona misli da pare na drvetu rasu...
... i napravi sendvič, sa šunkom, i kačkavaljem.
Izvinite... Izvinite gđo Kokale...
- Od čega vam je to? - Od ničega.
Svucite se.
Ne, ne... maramu.
Aaa.... maramu.
To vas boli?
A, ovako?
Od čega vam je to?
Od ljubavi.
- Ko vam je, ko vam je to uradio? - Niko.
Zadaviću ga... Ko te je tukao? Muž? Muž?
Vratićete je? Vratićete je?
Vratićete je ?!!
- Nemate ništa slomljeno. - Znam. Kosti su mi cele.
Tri puta na dan, po dve.
To treba da prijavite.
- Šećerko. - Molim? - Mnogo si sladak.
Tako si se zabrinuo.
- Nije sada vreme za te stvari... - Uvek je vreme. Sutra, nema.
Ni vremena nema, ni nas neće biti.
Ako ne možete da nađete...
Čekajte, ja ću.
Hvala, doktore.
Kako ćeš da živiš ti bez mene?
- 'Alo, policija? - Kazaću da si me ti tukao.
Molim?
Kazaću da si me ti tukao.
Nemoj da ih zoveš. Stidim se.
- Tri puta po dve? - Da, da, posle jela.
Hvala.
Mnogo sam lep...
A vi, ko si? Komšije ste? Novi ste?
Da ti jebem, i lift da ti jebem...
... kamen da rodiš!
Slušaj ti, slušaj... možeš da umreš i džaba ti posao!
Ko je to?
Kevo?
Čekaj da te pitam, da mi objasni... u stvari, da ti platim što si počistila.
Kevo?
... dvojica posetilaca, od kojih jedan teško. Uzeo je očevo službeno oružje...
... a prethodno je ubio 19-godišnjeg mladića, kojeg je izrešetao sa 9 metaka, bez razloga.
Učestvovao je i u druga dva incidenta, kada je vršnjaka izbo nožem, a i pregazio je pešaka.
Tako je, sin zamenika Ministra Unutrašnjih Poslova, ranio 3 vršnjaka u kafanskoj gužvi...
- Dođe. - "Jeres nosiš... sva istina tebi."
Baba, koju sam proba da snimim mobilnim... zapisao sam. Šta misliš?
Kao da je neki stariji egejski dijalekt, tako zvuči. Niko ga više ne govori.
- Mnogo je zbrkano. Teško se prevodi. - A šta znači?
Mislim da znači: "Vrati ono što nije tvoje, i poštuj."
Da vratim?
Ti sve znaš.
Nisam ništa uzeo.
- A tvoj otac, deda... sin? - Kakvu veze ja imam sa tim?
- Šta da vratim? Kakvo poštovanje? - Imaš neki dug.
Možda o njemu nisi ni svestan... Treba da ga vratiš.
Šta treba da vratim? Niko mi ne kaže.
Voliš li je?
Pa... majka mi je.
Ženu, voliš li?
Da.
Baš lepo...
- Lepo je da voliš. - A ti? Voliš li muža?
Pa, naravno.
- Ona želi da se selimo u Kanadu, Manitobu. - Tamo je hladno.
Lepo je biti sa tobom.
Gde ti je modrica?
Šta li će žena da ti kaže?
Halo? Halo?
Halo?
Ko je?
- Imamo bubašvabe u kući. - Šta?
Udaraš me, a? Udaraš me, a? Udaraš...
Reci mi...
Šta da ti kažem, kolega?
- Ne... Izvinjavam se... - Izvinuli ste se kolega, izvinuli.
- Kažite kolega? - Ja... - Da?
- Profesor Kokale? - Ah, zanimljivo, i ja se tako zovem.
Šta?
Ne, mislim... Jeste li vi, profesor Kokale?
- A vi ste? - Ja... Lazar. - Aa, kao onaj što je ustao iz mrtvih?
Perkov... Lazar Perkov.
- A šta ste vi doktorki Perkov? - Sin. Znate je?
Ne.
Kako mogu da vam pomognem, kolega? Jel' vi mene tražite?
U stvari, da, pre neki dan...
... vaša žena mi je pomagala... pomogla mi je sa nekim prevodom.
Čudan dijalekt, profesore. Šta znači ovo?
Odakle vam ovo?
- Neka baba mi ga dade. - Ko da je došla po svoje.
Kako?
Kaže...
"Vrati ono što nije tvoje."
A, vi beše sin ste doktorke Perkov?
Da.
Profesore, a vi bijete ženu.
- Promašili ste kabinet, kolega Perkov. - Da! Video sam modrice.
Čudno...
Žena mi je umrla pre 3 godine.
Doktore, treba vam nešto?
Ne... Rendgen zračenje...
Ah... tu je bilo!
Doris!
Doris! Doris, lepotice... Doris!
Doris! Doris, lepotice moja, 'ajde... 'Ajde, 'ajde', 'ajde 'vamo. Dođi, dođi, dođi...
Nema ništa tamo. Ne gledaj tamo.
Ne, nema, nema, ne plaši se. 'Ajde, 'ajde, 'ajde...
'Ajmo svi na jezero. Iznenadimo ih.
- Tata, šta znaš ti o Egejcima? - Ne bio im u koži. Egzodus.
A ko želi da budu izbačen sa bajonetima i napalmom?
Tata, imaš li ti nešto ukradeno?
- Zar ja, sine? - Ili neko od naše familije? Bilo ko?
E, moj sine... Kralo se, kralo se, i još se krade.
- Znači, i mi smo krali? - Ostavi se toga. Gledaj svoj život i gledaj dete.
- Što ispravljaš krive Drine? - Šta imamo da vratimo? - Ništa...
Ništa.
- Laki, šta to radiš? - Trebaju mi knjige, mama.
- Trebaju ti čitanke iz 7-og razreda? Ma daj, šta se zezaš. - Pusti.
- Gde ih nosiš? - Kući.
A ovo ti nije kuća? E, ako nađeš neku bolju, ja ću da dođem kod tebe.
Kako te nije sramota? Sve za tebe radim, a ti mi ovako vraćaš?
Kako te nije sram, bre sine.
'Ajde, 'ej! Marš bre, marš bre...
Majka te...
Kako ste, komšija?
- Sviram kurcu. - Molim?
K'o kurac u 'ladnoj vodi, eto kako sam...
... komšija.
Ko je?
- 'Aman bre komšija, šta bi? - Šta mu 'fali. - Pao komšija.
- Kako, pao? - Teraj decu odatle!
- Daj kurblu! - 'Ajde, begaj, begaj...
- Kako je pao? - Samo bez panike...
- U otvor od lifta! - Pusti mene! Razvalimo vrata! - Čekaj, čekaj bre...
- Čekaj, čekaj! - Jebo mu ja mater. - Čovek je pao.
Nema ništa, bre Laki. Kada te beše testirala majka? Pre 3 meseca?
- Dva-ipo. - Nemaš ništa.
Majka ti je gledala, mi gledasmo... a znaš kakva je ta struja bez gajtana...
... ništa ne može da pobegne. Nemaš brige, živećeš 101. Kao beše ono...
Piješ li lekove?
Jebeš nešto? Što ne jebeš?
Nisam dobro, jel'?
'Alo? Da? Da, da, super!
- 'A bre kopile, zatvori ta jebena usta! - Šta reče, koji je? - Aa?
Koji broj?
- 'Ej, ko ti treba? - Dobar dan! Je li Blagojče kući?
G. Lazar, vi ste? Izvinite, nisam vas poznala.
Mama, uzmi dete. Darko, Darko, idi kod dede... odma'. Trči, trči...
Ja sam Paca, Blagojčeva žena. 'Aj, ulazi, 'ajde...
- Ne, ne, ne... - Kako, ne? 'Ajde, upadajde... 'Ajde, ulazite.
'Ej, deda, neko doš'o da te vidi.
Ko doš'o? E, jebi ga...
Izvolte. E, pa dobrodošli.
- Opekotinu, jel' mažete nečim? - Ne, tako sam rođena. Ja sam tak'a žena.
- Meni to liči na opekotinu. - Ne, ne, nije opekotina.
Majka mi je iz porodice sa 24-ro braće. Bili su ovčari i selili se sa ovcama.
Jednom je jedan uzelo iz torbe grožđe. Ukrao ga kao mali...
... i obesio ga na vrata od kuće. A majka je bila trudna samnom!
I... majka reče: "Ne znam šta treba i kako treba..." i uze ga malo.
- Možda nije znala da je ukradeno. - E, pa sad, znala ne znala, nije važno.
Ona ga je uzela. I posle mi se napravilo ovo... k'o grožđe crveno, evo... vidi.
I ovde, ovako, na pola sise, da me izvineš.
Drugo više nema ništo ukradeno. Ni šljiva, ni motor... ništa, ništa.
- E, tako sam ja rođena... obeležena. - Obeležena.
- Zatvori vraća, ubiće me promaja... - G. Lazare...
... dobrodošli.
Gde si ti, dedino...
Da te ne ureknem... Da te useru kokoške.
- Ostavi dete na miru, matori. - Deca su velika radost, g. Lazare.
Da, velika. I ja želim mog Arona da vidim.
- Blagojče, da ti nešto nisam dužan? - Ma ne pričajte to, g. Lazar. Oni koji duguju smo mi.
- Sigurno? - Da, bre. Nisu mi radili ni sin ni snaja ni ja, isto. Da ne beše vaše majke...
- Gospod da je poživi, ruke joj se pozlatile... - Da, da, da, da, da...
- A, veruješ li ti u duše? - Svi mi imamo dušu, g. Lazar. Nije li tako?
Samo životinje nemaju dušu. Ali, i oni pate.
- Mislim, život posle smrti, duhovi... -A, duhovi? Neeema!
Samo u bioskopu. mi smo u 21. veku.
Ah, pa vi imate fakultet, dobar fakultet g. Lazar.
Doduše... stari kažu da ima, duša koje ne mogu da odu.
Umrli, a ne mogu da odu. A, zašto? Duše hoće, mnogo žele, al' nešto ih sprečava, nešto...
... neko im je sjebao posao, srušio most, uvredio...
- Most? - Da, bre! Most za prelaz.
I... ne mogu da se vrate dok šteta ne bude popravljena...
... jer im se muče jadne duše. Muče se k'o živ đavo. The old folks say these poor souls suffer plenty. They die over and over.
Umiru ponovo i ponovo, i sve tako. Umru danas, umru sutra, pa umri danas, umri sutra...
... i ne mogu da se vrate u njihov svet. Zaglavili se tu, kraj nas.
Boli jednom kad' umreš, a kamo li 100 puta.
- I ne može niko da im pomogne? - Ne može, osim sami ako ne pobegnu.
Te duše ne smeju ništa da ti kažu, ništa da ti daju. A, i ne vidi ih običan čovek.
- Nisu li to gluposti? - Možda su i gluposti, ali ima ih i koji veruju.
Sine, tata ti je kupio mobilni...
... da možeš da me zoveš kad' hoćeš. Hoćeš da ti dam mobilni?
- Možeš da mi se javiš kada hoćeš. "Alo, Aron mi treba!" - 'Alo? - 'Alo. - 'Alo? - 'Alo.
Mama... ujak Gašo živi u Americi, ne?
U Americi. Vratio se ko pas, podvijena repa. Misliš, lako je?
Tamo te na crvenom tepihu čekaju?
Od doma, ništa lepše nema. Zlatna Makedonija.
Tako si lepa.
Da se vratimo sutra zajedno?
Pazi majka da ti ne uđe.
Pazi ti, da ne probudiš sina.
Volim te, zlato.
Lepo...
Lepo.
Voda...
- Hoćeš? - Rano mi je.
Tako ceo život govoriš, a posle vidiš da je kasno.
Tata?
Kako izdržavaš...
... sa mamom?
Gordana...
... neće da se vrati sa tobom u Skoplje? - Neće.
Tata, zbog malog mi je.
Kako izdržavaš?
Vidi koliko je lepo.
Šta ti tu radiš?
I šta sada?
'Oćeš da uđeš?
Hej! Gde ode?
Ti me lažeš.
- Mnogo. - Šećer?
Ne.
To ti je baba?
- Moja baba. Mnogo je dobra. - Liči na tebe.
Meka je k'o hleb.
U svakom ćošku imaš drugačiji miris.
Svako leto obilazila sam dedu u Kukšu.
Imao je ogromnu terasu.
Sa rođakom sam trčala niz drvrne stepenice, i vikala: "Tropazani!"
Zbog tog "Tropazani", smejao se.
Predveče, gorele su sveće...
... 30, 40 sveća, kao zvezde.
Trepkaju i lete.
Hodaš i gledaš u zvezde.
Gledaš u zvezde, a one oko tebe, pod tobom, nad tobom...
Pomeraš se ti, pomeraju se one.
Kod dede je uvek mirisalo na lipu. Predivno.
Dva najbolja mirisa na svetu...
... zbog kojih vredi biti živ.
Lipa i pečena paprika.
Tako si lepa.
- To kažeš i ženi. - I ona je lepa. - Lepa...
... mnogo je lepa.
Ali je ne znam. Daleko je.
Želim da sam sa njom, a nje nema.
I sa njim kada sam, nje nema.
Sigurno te voli.
Ne voli ona nikoga.
Na zdravlje ti kafa.
Šta mi to radiš?
- Uhvati me, mili moj. - Izgore ti paprika.
Izrašće nova.
Menka?
Želiš li da znaš kako se zovem?
Ne.
Znao sam te i pre no sam te sreo.
Menka?
Menka, gde ode?
Menka?
Gde si, Menka?
Menka?
Javi se, Menka!
Brzo ću da se vratim.
Doneću ti lekove.
Menka?
Vratiću se.
Taksi! Taksi!
Taksi!
Sestro... sestro !!
Majko, bre...
- Zovi dežurnog! Čuješ li?! - Zaštoy, doktore? - Čuješ li?!
- Šta je, kolega? - Zdravo.
- Gde je baba? - Koja baba? - Moja baba. Gde je krijete.
- Doktore, ne beše nikakve babe. - Lažete, sve da vas jebem, majku vam jebem, Ukrali ste je!
Laki, daj olabavi malo. U čemu je stvar?
I ti...
Neka ti ćale olabavi.
Žena mu nije dala, a?
Šta je, bre?
Ja sam lud, jel' tako?
Mnogo.
Dođi.
I tebi nije lako.
Hoćeš? Uzmi.
Šta se dešava?
- Svi umiremo. - Svi ćemo da umremo.
E, neko retko, a neko često. Umri-ustani, umri-ustani, umri-ustani...
- Muka je od toga. - U Gluvovo da me vratiš. Spokoj da mi vratiš.
- Šta kaže? - U drugo vreme, ništa je ne bi razumeo.
Kaže: "Vrati me u Gluvovo, vrati mi mir"
- U Gluvovo? Selo moje majke! Ajde! - Hej, hej, hej...
- Vozićeš nas? Mi nismo za vožnju, bre komšija. - Dobro bre komšija, a za šta ste?
Ja ne smem ništa. Da mi nisi u koži. Misliš da se šetam tako, sa klinovima u petama?
Klinci...
Kada sam umro, brat mi ih zabio u pete, da ne ustanem...
... da se ne bih vratio.
Vratio sam se, da mu jebem majku!
Tvoja majka nam je jebala majku. 34 godine čekam nekog što može... može da me čuje.
- Nekog da dopre... - A zašto, ja?
Eto, drugi ne mogu da nas vide.
Misliš da ne bih voleo da sednem...
... i da pravim lom?
Za nju ja ne postojim, bre komšija.
I ne zato što sam star.
- 'Ej, otav'te me na miru! - Da sam te ostavio, ne bi ni bio živ posle sudara, upišanko. - Šta?
- Šta, šta, šta reče? - Šta, šta? Štovče na rovče!
Sećaš li se tunela? A? Naplatne rampe?
Ti ne beše ni ovamo ni tamo. Ni da se vodiš, ni da se teraš.
"Tata ima kitu."
'Ej, bre... ti si želeo da se vratiš. I dao si reč.
Zato sam ti pomogao da se vratiš.
Kola su te zgnječila kao žabu.
E, sada je red da dug vratiš.
Kako, bre? Koji dug?
Taj...
- Moraš... Moraš sam da se setiš. - Hej !!
- Treba da znaš kako da pokažeš poštovanje, upišanko!! - Gerasime! - Dosta, dosta bre!!
- Ako te majka nije naučila kako poštovanje da pokažeš, ja ću da te naučim !! - Gerasime!
Ja nisam iz ovog vremena...
- Ti nisi normalan. - Čije su ovo kosti? - Gde ti je žena?
- Ne tiče te se. - A tvoj sin?
- Sreća da je stan na naše ime. - Čije su kosti, bre? - Daj mi čarape.
- Mama, hoću da znam. - Ničije.
Napušten grob, ničije. A grob je nekih samoubica. Sami su si presudili.
Udavljeni, eto to su. Ne krštena beba...
... a to znači, korisni su, ne kao ti, parazitu jedan.
Nemaš obzira ni prema kome. Mama, ukrala si.
- Šta? - Čije si grobove oskrnavila?
Znaš li te ljude? Oni hoće nazad, mama.
Žele...
- Mali, tebi fali neka daska. - Poštovanja nemaš.
- Vrati ih nazad. - Ne, ti ih vrati! Nisu tvoje.
- Vrati mi ključeve. - Nema ključeva. - Daj mi ključeve. - Ne! Nemam!
Vrati mi džip.
- Vrati ključeve! - Ne. - Vrati. - Ne, mama!
Mama...
- Mama? - Gubi se! Gubi se!
I nemoj da se vraćaš, pizda li ti materina!
Šta je, šta gledate?
Selo moje majke.
Eno ih, van groblja.
Odbačeni, samoubice, Egejci...
Vratio si nam mir.
Dođi... dođi...
Hvala ti.
- Ne! - Moram.
Ne...
Onda, pođi samnom.
Čekaj!
Dođi.
Ti, i onako, nikada ne beše tu.
Nasmej se. Jednom ćeš otići.
Kako ćeš da živiš ti bez mene?
---- K R A J ---- (Prevod: POPesku)